Huomenta. -Huomenta, madame.
Huomenta. -Terve.
Uusi toimitus. Täällä on varmasti erinomaisia kirjoja.
Viimein jäit kiinni.
Et tainnut varastaa minulta ensimmäistä kertaa.
Tyhjennä taskusi. -Minuun sattuu!
Tyhjennä taskusi tai ilmoitan asemanvartijalle.
Tottele!
Mitä teet näillä?
Sitten toinen tasku. -Se on tyhjä.
Missä asemanvartija on?
Kummituksia.
Piirsitkö nämä?
Piirsitkö sinä nämä?
Mistä varastit tämän?
En varastanut. -Olet varas ja valehtelija.
Häivy täältä. -Anna muistikirjani takaisin.
Se ei ole enää sinun.
Se on minun, ja teen sillä mitä haluan. Kenties poltan sen.
Ei! -Kerro sitten, kuka piirsi nämä.
Häivy täältä, varas.
Miksi olet yhä siinä?
Häivy! -Maximilian, havaitsetko hirvityksiä?
Rikoksia, julmuuksia? Mene.
Anteeksi. Siirtykää syrjään.
Tehkää tietä.
Väistykää!
Siirtykää syrjään.
Mitä?
Susi!
Väistykää.
Jatkakaa.
Väistykää.
Pysäyttäkää poika. Ottakaa kiinni.
Monsieur Frick!
Hei, siirtykää syrjään.
Väistykää!
Anteeksi.
Pois tieltä, herra.
Kirottua.
Ei. Pysäyttäkää juna!
Pysäyttäkää juna.
Apua. Auttakaa.
Pysäyttäkää juna.
Siirtäkää matkalaukkua.
Ei!
Hyvänen aika. Olen pahoillani.
Olen todella pahoillani.
Ei. Tuo oli tuhmasti tehty.
Tiedän, että olet siinä.
Mikä nimesi on, poika?
Hugo Cabret.
Pysy kaukana minusta, Hugo Cabret -
tai vien sinut asemanvartijan toimistoon.
Hän lukitsee sinut pieneen häkkiinsä -
etkä pääse koskaan ulos. Et pääse kouluun -
et mene naimisiin etkä hanki lapsia -
varastelemaan heille kuulumatonta tavaraa.
Anna muistikirjani takaisin.
Menen kotiin polttamaan sen.
Et saa polttaa muistikirjaani. -Kuka estää?
Taidat olla kylmissäsi.
Kuuma minun on. Hän suututti minut toden teolla.
Kuka? -Se poika.
Kuka olet?
lsoisäsi varasti muistikirjani.
Jos en saa sitä takaisin, hän polttaa sen.
Papa Georges ei ole isoisäni.
Eikä hän ole varas. Kuten sinä.
Olet pelkkä -
hulttio.
Sinun täytyy lähteä. -En lähde ilman muistikirjaani.
Mihin oikein tarvitset sitä?
En voi kertoa.
Onko se salaisuus?
On. -Hyvä. Pidän salaisuuksista.
Kerro heti. -En.
Jos et kerro, joudut lähtemään.
En lähde ilman muistikirjaani!
Joudun pulaan.
Mene nyt vain kotiin.
Hyvä on.
Varmistan, ettei hän polta muistikirjaa.
Mene nyt.
Mikä se on?
Se on itseliikkuja.
Mikä?
Se oli hylätty museon ullakolle.
Mitä se tekee?
Se on vedettävä nukke. Vähän kuin musiikkirasia.
En ole koskaan nähnyt näin mutkikasta itseliikkujaa.
Tämä katsos -
osaa kirjoittaa.
Se on varmaan tehty Lontoossa.
Sieltä äitikin oli.
Hän oli Coventrysta, mutta muutti myöhemmin Lontooseen.
Taikurit käyttivät tällaisia, kun olin lapsi.
Osa käveli, osa tanssi ja osa lauloi.
Salaisuus piili aina koneistossa.
Katsohan.
Voiko sen korjata?
En tiedä.
Se on pahasti ruostunut.
Eikä sopivia osia löydy helposti.
Tietysti korjaamme sen.
Mehän olemme kelloseppiä.
Teemme tätä, kun työt verstaalla -
ja museossa on tehty. Ymmärrät kai.
Pannaan tämä paikoilleen. Suorassa...
Täydellistä.
Näetkö tämän? Uusi mutkikas piirre.
Uusi salaisuus.
Olet siitä iloinen.
Sydämenmuotoinen avaimenreikä.
lkävä kyllä meillä ei ole avainta.
Korjasin rattaat ja...
Claude-setä.
Syttyi tulipalo.
lsäsi on kuollut.
Pakkaa tavarasi. Nopeasti. Lähdet mukaani.
Vipinää!
Olet kisällini ja asut kanssani rautatieasemalla.
Opetan sinut huoltamaan kelloja.
Nämä asunnot rakennettiin kauan sitten asemahenkilöstölle.
Ne ovat unohtuneet jo ajat sitten.
Sänkysi on tuolla nurkassa.
Mene nukkumaan. Aloitamme työt aamuviideltä.
Entä koulu? -Sinun koulusi on käyty.
Seinien sisällä ei ole aikaa moiseen.
llman minua olisit orpokodissa.
Aika...
Aikani on... 60 sekuntia on yksi minuutti.
60 minuuttia on yksi tunti.
Aika on kaikki kaikessa.
Aika...
Päivää.
Ajattelin...
...hauska vitsi.
Lopeta. Ei, Schatzi!
Ei!
Tule takaisin!
Pysykää kaukana. Se on vain pieni koira.
Olkaa varovainen. Astuitte sen päälle!
Älkää satuttako sitä!
Huomenta. -Huomenta, kultaseni.
Hyvää huomenta.
Huomenta, herra hyvä. Voinko auttaa?
Otan nämä.
Uskoinkin näkeväni sinut tänään.
Haluan muistikirjani.
Miksi se on noin tärkeä?
Sen avulla -
voin korjata jotain.
Mene pois.
Ole kiltti ja mene.
Odota!
Anteeksi. Minä... -Näin koko jutun.
ltketkö sinä? -En.
Pysy paikallasi.
Ei itkemisessä ole mitään pahaa.
Sydney Carton itkee. Ja Heathcliff.
Kirjoissa itketään koko ajan. -Pärjään kyllä.
Minulla on asiaa. Todella tärkeää asiaa.
En kerro sitä tässä. Olemme liian -
näkösällä.
Tule. -Minne?
Maailman ihanimpaan paikkaan.
Se on Mikä-mikä-maa, lhmemaa Oz -
ja Aarresaari. Kaikki yhdessä.
Huomenta, Monsieur Labisse.
lsabelle.
Saanen esitellä Monsieur Hugo Cabret'n.
Hän on vanha ja rakas toverini.
Monsieur Cabret.
Päivää.
Kiitos tästä.
Olen aika lailla ihastunut David Copperfieldiin. Valokuvaus?
Vasemmassa takanurkassa, ylähyllyllä. -Kiitos.
Mikä on näin tärkeää?
Papa Georgesilla on muistikirjasi.
Hän ei polttanut sitä. Hän vain huijasi.
Miksi? -En tiedä.
Tiedän vain, että muistikirja sai hänet tolaltaan.
Hän ja Mama Jeanne puhuivat siitä myöhään.
Papa taisi itkeä.
Miksi autat minua?
Tämä saattaa olla seikkailu.
En ole ikinä kokenut seikkailua.
Jos kirjoja ei siis lasketa.
Meidän on oltava hyvin -
salavihkaisia.
Nimeni on muuten lsabelle. Haluatko kirjan?
Monsieur Labisse antaa minun lainata niitä. Saisin varmasti yhden sinulle.
Ei kiitos.
Etkö pidä kirjoista?
Pidän kyllä.
Luin isäni kanssa usein Jules Verneä.
Tulehan sitten.
Miten saan muistikirjani takaisin? -Sinun täytyy pitää puolesi.
Älä kerro, että juttelimme.
Autan, jos vain voin.
Ole vankkumaton.
Häivy siitä.
Korjaa se.
Käskin korjata sen.
Olet varastanut osia verstaalta.
Voit yhtä hyvin käyttää niitä, mitä et ole vienyt.
Anna muistikirjani takaisin.
Sinulla on lahjoja.
Sinun täytyy todistaa, että olet muutakin kuin varas.
Saat ansaita muistikirjasi. -Miten?
Tule joka päivä verstaalle töihin. Sanon, kun varastamasi tavarat on korvattu.
Päätän lisäksi -
milloin olet ansainnut muistikirjasi.
Minulla on jo työpaikka. -Varas ei ole ammatti.
Eri työpaikka. Tulen, kun ehdin.
Aloitat huomenna. Nyt häivyt.
Aloitan heti.
Ei sitä, vaan se toinen.
Oliko tämä korttisi?
Missä se on?
Pikkumies.
Missä holhoojasi ovat? Vastaa.
Ei minulla ole. -Onko sinulla vanhempia?
Ei! -Erinomaista.
Pääset sitten suoraan orpokotiin.
Miksi käpälöit sen miehen pulloa?
Oliko se muka sinun pullosi?
Entä oliko paperipussi sinun?
Oliko?
Gustave Dasté täällä. Kyllä, konstaapeli. Taas uusi orpo.
Luvaton oleskelu ja varkaus.
Hänen kätensä oleskeli paperipussissa -
tarkoituksenaan viedä sen sisältö.
Näpistyksen kohdeko? Leivonnainen.
Ole hiljaa.
Lakkaa nyyhkyttämästä, heittiö.
Mokoma rapakoura.
En tietenkään puhu teille.
Kunnioitan teitä suuresti.
Ei, en kommentoinut vaimoanne.
Tuohan on naurettavaa.
En ole kuullut moisia huhuja. En tiennyt sitä.
Kyllä hän varmasti palaa.
Tulehan sitten, tuholainen.
Pullavarkaamme on siis tässä.
Tämähän se. -Mokoma pikku torttuvaras.
Pahoittelen juttua vaimostanne.
Mitä minun pitäisi tehdä?
Minkä suhteen? -Sen, että hän jätti minut.
Tänne sieltä. -Hyvä yritys.
Lavalle vain.
Onkohan se minun? -Mikä?
Olen täysin neuvoton. Hän odottaa lasta.
Onko se varmasti teidän? -Kenen muunkaan?
Tietysti on. Milloin olitte viimeksi kanssakäymisissä?
Onko siitä alle vuosi?
En usko. -Erittäin epäilyttävää.
Jos näet häntä, ole kiltti...
Haluatteko varmasti hänet takaisin? -Totta kai. Rakastan häntä.
Valmista? Yksi, kaksi, kolme.
Täydellistä.
Robin Hood. Olen nähnyt tämän elokuvan.
Siinä oli Douglas Fairbanks. Oletko sinä nähnyt sen?
En ole koskaan nähnyt elokuvaa.
Mitä? -Eikö olekin tyrmistyttävää?
Et ole ikinä nähnyt elokuvaa.
Papa Georges ei anna katsoa niitä.
Siinä asiassa hän on tiukka. -Elokuvat ovat mahtavia.
lsä vei minut aina syntymäpäivänä elokuviin.
Hugo.
Onko isäsi kuollut?
En halua puhua siitä.
lsabelle.
Haluatko kokea seikkailun?
Voimme joutua pulaan.
Siitä tunnistaa seikkailun.
Miten te kurjat tänne pääsitte? Lähdetään sitten.
Katsokaakin, etten näe teitä enää koskaan.
Miksei Papa Georges anna sinun katsoa elokuvia?
En tiedä. Hän ei ole koskaan kertonut.
Vanhempani olisivat antaneet.
Mitä heille on tapahtunut?
He kuolivat, kun olin pieni.
Papa Georges ja Mama Jeanne ovat kummivanhempani -
ja he ottivat minut luokseen.
He ovat oikein mukavia melkein kaikessa, paitsi elokuvissa.
lsä vei minua yhtä mittaa elokuviin.
Hän kertoi ensimmäisestä näkemästään elokuvasta.
Hän oli mennyt pimeään huoneeseen, ja valkokankaalla -
raketti lensi kuu-ukon silmään.
Aivan suoraan. -lhanko totta?
Hän sanoi, että näki silloin haaveensa elävinä.
Elokuvat olivat meidän oma juttumme.
Siellä saatoimme keskittyä johonkin -
emmekä kaivanneet äitiä niin kovasti.
Taidat ajatella isääsi usein.
Koko ajan.
Missä sinä asut?
Tuolla.
Setä opetti minut käyttämään kelloja.
Teen siis sitä.
Ehkä hän palaa jonain päivänä, mutta epäilen sitä.
Etkö pelkää, että joku saa selville?
Ei saa, kunhan kellot käyvät ajassa eikä kukaan näe minua.
Käyttäydy luonnollisesti. -Mitä?
Älä pysähdy. Käyttäydy normaalisti.
Miltä käytökseni näyttää nyt?
Te kaksi. Seis.
Tulkaa tänne.
Päivää, hyvä herra. -Missä vanhempanne ovat?
Työskentelen Papa Georgesin kanssa lelukojussa.
Olette varmasti nähnyt minut siellä.
Tämä on maalaisserkkuni Hugo.
Suokaa hänelle anteeksi.
Hän on vähän yksinkertainen. Suorastaan tomppeli.
Raukkaparka.
Maximilian ei näköjään pidä profiilisi muodosta.
Kasvonpiirteesi ärsyttävät sitä.
Ulkonäkösi hermostuttaa sen.
Miksei se pidä naamastasi?
Ehkä se haistaa kissani.
Kissanko? -Niin.
Sen nimi on Christina Rossetti. Sen runoilijan mukaan.
Haluaisitteko kuulla sitaatin?
Sydämein on kuin laulava lintu
Joka pesän tekee varteen virran
Sydämein on kuin omenapuu
Joka oksansa kurottaa...
Riittää jo. Tunnen runon.
Ei enempää runoutta.
Pidän kyllä runoudesta. Varsinkin tuon Christina...
Rossettin. -Niin.
Hän on lempirunoilijoitani. Tiesin runon olevan Rossettia.
Tiesin sen olevan Rossettia.
Runous on intohimoni, mutta se ei sovi rautatieasemalle.
Täällä noustaan junaan tai tullaan pois junasta.
Tai työskennellään eri kojuissa. Onko selvä?
Selvä on. -Kulkekaa varoen.
Matkaan siitä.
Tomppeli, vai?
Pelastin juuri henkesi -
joten näytätkö minulle salasoppesi?
Minkä? -Kotisi. Seinien sisällä.
Minun pitää mennä. Tekemistä on paljon.
Odota!
Olet nähnyt minun kotini. Eikö olisi reilua näyttää omasi?
Olen kuitenkin ainoa ystäväsi.
Et ole ainoa ystäväni.
Salaperäisyys ei pue sinua.
Mitä oikein touhuat? -Minun pitää mennä.
En olisi alun perinkään saanut lähteä asemalta.
Mistä sait tämän? -Ei kuulu sinulle.
Tarvitsen sitä. -Mihin?
Tarvitsen vain.
En anna, ellet...
En anna, ellet kerro syytä.
Tule.
Tämä on ihmeellistä. Olen kuin Jean Valjean.
Lyömätöntä.
Mikä tuo on?
ltseliikkuja.
lsä korjasi sitä ennen kuin kuoli.
Miksi avaimeni sopisi isäsi koneeseen?
Se näyttää surulliselta.
Ehkä se vain odottaa.
Mitä?
Töihin pääsyä.
Sitä, että saisi tehdä sitä, mihin se on tarkoitettu.
Mitä tapahtuu, kun sen vetää?
En tiedä.
Mikä hätänä?
Tämä kuulostaa tyhmältä -
mutta luulen, että se kirjoittaa viestin isältä.
Minä tyhmä luulin, että osaan korjata sen.
Hugo. -Se on rikki!
Enkä saa sitä ikinä korjattua.
Kuule.
Älä tyydy tähän.
Osaat korjata sen. -Sinä et...
Et ymmärrä.
Ajattelin -
että jos korjaan sen, en ole enää yksin.
Hugo, katso. Se ei lopettanut vielä.
Se ei kirjoita.
Se piirtää.
Tuo on se isäni näkemä elokuva.
Georges Méliès.
Se on Papa Georgesin nimi.
Miksi isäsi kone kirjoittaisi hänen nimensä?
En tiedä.
Kiitos.
Se oli viesti isältäni.
Nyt se pitää vain selvittää.
Tule.
Tule sisään. -lsabelle?
Mama Jeanne. Meillä on asiaa.
Tämä on Hugo Cabret.
lltaa, rouva.
Hyvätapainen. Varkaaksi.
En ole varas.
Mitä on tekeillä?
Tarina on hirvittävän pitkä ja täynnä kaikenlaisia mutkia -
mutta muistatko, kuinka jokin aika...
Odota.
Mama?
Lapset.
Mitä olette menneet tekemään? Mistä saitte tämän?
Väitätte, että valehtelen.
En väitä.
Mekaaninen ukko piirsi sen.
Onko teillä se?
lsä löysi sen museosta.
Kukaan ei halunnut sitä.
Me korjasimme sen.
Mutta sehän tarvitsi minun...
Minun avaintani.
Avainta, jonka annoin sinulle. -Ei, Mama. Hän...
Ei. Viekää tämä pois. Ette saa kaivella mennyttä nyt.
Papa Georges ei todellakaan saa nähdä sitä.
Kertokaa, mitä on tekeillä. -Ulos. Ei kuulu teille.
Unohtakaa koko juttu.
Teimme isän kanssa paljon töitä, että saimme sen korjattua.
Minulla ei ole hänestä muuta muistoa.
Haluan tietää, mitä tämä tarkoittaa.
Olkaa kiltti.
Olet liian nuori ymmärtämään tiettyjä asioita.
Ei sinun kuulu tuntea moista surua.
Papa Georges! -Hän ei saa tietää teistä.
Hiljaa.
Olkaa hiljaa. Järjestän hänet ulos asunnosta.
Ette saa inahtaakaan.
Hän katsoi liinavaatekaappia.
Tutkin sen jo, kun etsin muistikirjaasi.
Katson uudestaan. Vahdi sinä.
Oivallista.
Missä Fizzie on? -Ehti juuri lähteä.
Eikö hän tullut sinua vastaan portaissa?
Ei. -Eikö?
Katso.
Tuota täytyy tutkia.
Anna minä. Olen pidempi.
Koputa siihen.
Palannut kuolleista.
Lopeta, Georges.
Lopeta. Nämä ovat sinun töitäsi. -Minun töitänikö?
Mikä minä olen?
Pelkkä pennitön kauppamies. Rikkinäinen vieterilelu.
Luotin sinuun.
Ja näin sinä kiität minua.
Olet julma.
Julma.
Minun pitää mennä takaisin.
Kiitos.
Elokuvasta.
Se oli hieno lahja.
Anteeksi, minä...
Onko teos tuttu?
Luin sitä isäni kanssa.
Olin viemässä sitä kummipojalleni.
Nyt uskon, että se onkin tarkoitettu -
teille, Monsieur Cabret.
Saisinko toisen kupin?
Se ei ole vielä valmista. Pian.
Kuten kaikessa muussakin -
ajoitus on olennainen kahvikupposen nauttimisessa.
Kun vain tietäisimme oikean hetken.
Gustave, ole urhea.
Käy tervehtimässä häntä.
Näytä hurmaavin hymysi.
Hurmaavin hymysi.
Kaunista.
Viehättävää.
Kiitos.
Mademoiselle Lisette.
Oikein hyvää iltaa.
Monsieur asemanvartija. -Niin.
Niin.
Kimput ovat oikein kauniita.
Kiitos.
Ne ovat Gourdonista.
Ne tuodaan yöjunalla, joten ne ovat aivan tuoreita.
Vai Gourdonista.
Kaunista seutua.
Kukkeaa.
llmasto... Lehmät ja muut. Ammumassa.
Täydelliset utareet.
Haisevatko ne?
Haisevatko kukat?
Hiukan, kyllä. Olkaa hyvä vain.
Loukkaannuin sodassa. Jalka ei parane koskaan.
Hyvää illanjatkoa, Mademoiselle.
Veljeni kaatui.
Missä?
Verdunissa.
Hyvää illanjatkoa, asemanvartija.
Oikein hyvää, Mademoiselle Lisette.
Elokuva-akatemian kirjasto.
Anteeksi?
Elokuva-akatemian kirjasto.
Sieltä löydätte kaiken, mitä elokuvista tarvitsee tietää.
Toinen kerros, neljäs rivi, osio kolme.
Ja aivan. Ylähylly.
Unien synty.
Kirjoittanut René Tabard.
Ensimmäisten elokuvien tarina.
''Vuonna 1895 yksi ensimmäisistä esitetyistä elokuvista -
oli nimeltään Juna saapuu asemalle.
Siinä näytettiin vain junan saapuminen asemalle."
"Kun juna lähestyi valkokankaalla -
yleisö alkoi kiljua. He pelkäsivät -
jäävänsä junan alle.
Vastaavaa ei ollut nähty koskaan aiemmin.''
''Vastaavaa ei ollut nähty koskaan aiemmin.''
" Tivolien nähtävyydestä alkanut ilmiö kasvoi pian valtavaksi -
elokuvantekijöiden oivallettua -
että uuden median avulla voi kertoa tarinoita."
''Elokuvantekijä Georges Méliès -
huomasi ensimmäisten joukossa -
että elokuvilla on voima -
vangita haaveita ja unia.''
''Elokuvan alkuaikojen pioneeri kuoli -
suuressa sodassa.''
Kuoli?
Suuressa sodassa? -Kiinnostaako Méliès?
Kiinnostaa.
Ei se kiellettyä ole.
Eikö?
Hän on kummisetäni.
Ja täysin elossa, kiitos kysymästä.
Ei se ole mahdollista.
Voin vakuuttaa -
että hän puhuu totta.
Miksi uskoisin teitä?
Siksi...
Siksi, että puhumme totta.
Onko Méliès elossa?
Tulkaa mukaani.
Kummisetänne on minulle idoli.
Hän oli loistava elokuvantekijä.
Tässä hän työskentelee studiossaan.
Ja tässä on lehtinen, joka mainostaa hänen lavaesitystään.
Tässä taas on kristallikello -
jonka teki hänen mentorinsa Robert-Houdin.
Ja tämä. Tämä on yksi hänen kameroistaan.
Oliko hän taikuri? -Oli. Hän aloitti näyttämöllä.
Miten hän päätyi elokuvien tekoon?
Kukaan ei oikeastaan tiedä.
Onpa hän onnellinen.
Professori Tabard. Haluaisitteko kenties...
Haluaisitteko tavata hänet?
Olen tavannut hänet jo.
Veljeni oli puuseppä ja rakensi Mélièsille kulisseja.
Kerran hän vei minut mukanaan studiolle.
Se oli kuin unta.
Koko rakennus oli tehty lasista.
Oikeasti tarkoitus oli päästää kuvaamiseen tarvittava valo sisään -
mutta minun silmissäni paikka oli -
lumottu linna.
Lasista tehty palatsi.
Lisää valoa.
Avatkaa kattoluukut. -Avatkaa kattoluukut!
Kuvauspaikka tyhjäksi. Vain näyttelijät jäävät.
Kuvauspaikalla saavat olla vain näyttelijät.
Miksi teimmekään näin?
Merenneidon edessä oli hummeri.
Aivan. Jos se toistuu, huuda ''este''. Jos näkyvyys on hyvä, huuda ''selvä''.
Jos olet koskaan miettinyt, mistä unesi ja haaveesi ovat peräisin -
katso ympärillesi.
Ne tehdään täällä.
Hyvät naiset ja herrat. Aurinko laskee.
Ritarit ja hummerit paikalleen.
Merenneidot paikalleen. Olkaa hyvät!
Hän teki yli 500 elokuvaa.
Hän oli ilmiömäisen suosittu.
Miksi hän lopetti?
Uskoin tähän päivään asti, että hän kuoli sodassa -
monien muiden tavoin.
Voisimmeko katsoa hänen elokuviaan?
Kunpa voisittekin.
Aika on kohdellut vanhoja elokuvia kaltoin.
Vain tämä kela on jäljellä.
Sadoista elokuvista vain yksi selvisi.
Ja silti -
sekin on mestariteos.
Tabardin pitää näyttää elokuva Papa Georgesille.
Hän huomaisi, ettei häntä ole unohdettu.
Kerronko Mama Jeannelle?
Älä kerro. Tämän pitää olla yllätys. Kuin taikatemppu.
Tehdään tapahtumasta pompöösi.
Pompöösi.
Hienoa!
Monsieur Claude?
Oletteko siellä?
Tekö siellä, Monsieur Claude?
Pitäkää kiinni työkaluistanne, mämmikoura.
Pysyyhän teillä pullokin näpeissä.
Oletteko päihtynyt?
Pikku maistissa? Oletteko juovuksissa?
Hän on sammunut.
Hän on sammunut, eikö olekin?
Mokoma pöhöttynyt pölkkypää.
Olisitte voinut satuttaa lasta!
Mitäs meillä on täällä?
Jules Verne. Aivan.
Tunnettu Ranskassa. -Yksi parhaistamme.
Hienoja piirroksia.
Monsieur Labisse antoi minulle kirjan.
Hän tekee sellaista yhtenään. Antaa kirjoille hyvän kodin.
Siksi hän sitä kutsuu.
Hänellä on oikea -
tarkoitus.
Mitä tarkoitat?
Kaikella on tarkoitus. Jopa koneilla.
Kellot kertovat ajan, ja junat vievät paikasta toiseen.
Ne tekevät sitä, mihin ne on tarkoitettu.
Kuten Monsieur Labisse.
Ehkä siksi rikkinäiset koneet surettavat minua.
Ne eivät pysty täyttämään tarkoitustaan.
Ehkä ihmisten kanssa on sama juttu.
Jos menettää tarkoituksensa, menee tavallaan rikki.
Kuten Papa Georges.
Ehkä voimme korjata hänet.
Sekö on tarkoituksesi? Tavaroiden korjaaminen.
En tiedä.
Sitä isäni teki.
Mikä minun tarkoitukseni mahtaa olla?
En tiedä.
Ehkä jos olisin tuntenut vanhempani -
tietäisin.
Tule mukaan.
Kävin täällä usein sen jälkeen kun isä kuoli.
Kuvittelin, että koko maailma on yksi iso kone.
Koneissa ei koskaan ole hyödyttömiä osia.
Osia on aina juuri tarvittava määrä.
Mietin siis, että jos maailma on yksi iso kone -
en voi olla hyödytön osa.
Minulla piti olla jokin tarkoitus.
Toisin sanoen sinullakin on jokin tarkoitus.
Mene piiloon.
Tuon Tabardin teille huomenna kello 19.
Älä sano mitään.
Oletko varma tästä?
En oikeastaan.
Mutta se taitaa olla ainoa keino...
Korjata hänet.
Terve. Miten päiväsi sujui?
Poika raiteilla! Raiteilla on poika!
Pois tieltä!
Pysäytä juna!
Mene pois tieltä! Väisty!
Pois!
Varokaa!
Huomenta.
Kyllä, hän on täällä töissä. Roteva ja epämiellyttävä mies.
Seinestäkö?
Kuollut? Oletteko varma?
Ei. Hänellä ei ole sukulaisia.
Kiitos. Kerään hänen tavaransa.
Kiitos kovasti.
Jos hän on kuollut -
kuka vetää kellot?
lltaa. -Tännepäin.
Minä avaan.
Tämäpä yllätys. Käykää sisään.
lsabelle, mitä tämä tarkoittaa?
Älä suutu, Mama.
Tuo nuorimies ei ole tervetullut tänne.
Selvitimme, kuka Papa Georges on.
Pyydän syvästi anteeksi. Luulin, että odotatte meitä.
Lähden välittömästi enkä palaa ilman kutsua.
Pitäkää pienempää ääntä.
Mieheni nukkuu. Hän alkoi voida huonosti, kun...
Ei, Mama. Älä aja heitä pois.
En halua tunkeilla, Madame Méliès -
mutta tämä saattaa olla ainoa tilaisuuteni.
Sallikaa minun ilmaista -
miten syvää kiitollisuutta tunnen miestänne kohtaan.
Näin lapsena kaikki hänen elokuvansa.
Ne innoittivat minua.
Miehenne on suuri taiteilija.
Olen iloinen, että muistelette mieheni elokuvia noin lämpimästi -
mutta hän on kovin herkkä nykyään.
Menneiden muisteleminen vain satuttaa häntä.
Sitten me lähdemme.
Suonette anteeksi, että sanon vielä tämän.
Olette yhtä kaunis kuin elokuvissakin.
Mama? -Oletteko ollut elokuvissa?
Hän näytteli melkein kaikissa Mélièsin elokuvissa.
Olitko näyttelijä? -Tuota...
Siitä on pitkä aika.
Elettiin toisenlaista aikaa.
Ja minä olin eri ihminen.
Haluaisitteko tavata sen ihmisen vielä?
Meillä on elokuva.
Georgesin elokuvako?
Mahdotonta. Ne ovat hävinneet.
Voimmeko näyttää?
Olkaa kiltti. -Mama, ole kiltti.
Nopeasti sitten.
Olit oikea elokuvanäyttelijä.
Se on uskomattoman romanttista. -Ei nyt sentään.
Emme olleet elokuvatähtiä, kuten nykyään.
Hauskaa meillä oli silti.
Madame Méliès?
Se on väreissä!
Tottahan toki. Väritimme filmin.
Maalasimme sen kuva kerrallaan käsin.
Mama, olet tuossa!
Kaunista.
Olit kaunis.
Hän on yhä.
Tunnistaisin elokuvaprojektorin äänen missä vain.
Georges.
Olet yrittänyt jo kauan unohtaa menneet.
Siitä on seurannut pelkkää surua.
Ehkä on aika muistaa.
Haluat siis tietää?
Haluan.
Kuten sinä -
korjasin mielelläni tavaroita.
Aloitin taikurina.
Mama Jeanne oli avustajani.
Täytyy sanoa, että menestyimme hyvin. Meillä oli oma teatterikin.
Silti nikkaroin aina koneiden parissa.
Verstaani oli teatterilla, ja keksin siellä uusia taikatemppuja.
Rakensin jopa toimivan itseliikkujan.
Se oli ainutlaatuinen aarre -
jolle annoin kaikkeni.
Eräänä iltana menin Mama Jeannen kanssa -
kiertävään tivoliin.
Kävelimme kojujen keskellä, kun huomasin jotain.
Jotain omituista ja samalla suurenmoista.
Varautukaa kauhistumaan!
Tulkaa katsomaan eläviä kuvia.
Lumièren veljekset olivat keksineet elokuvan.
lhastuin siihen. Miten olisin voinut jättäytyä ulkopuolelle?
Se oli kuin aivan uudenlaista taikuutta.
Yritin ostaa Lumièren veljeksiltä kameran,
mutta he eivät suostuneet myymään.
Heidän mielestään elokuva oli vain ohimenevä villitys -
jolla ei ollut tulevaisuutta. Niin he ainakin sanoivat.
Lopulta rakensin oman kameran -
itseliikkujasta yli jääneistä osista.
Halusin olla osa tätä uutta ihmettä.
Panimme kaiken peliin. Myimme teatterin ja koko omaisuutemme -
jotta voisimme rakentaa elokuvastudion.
Erinomaista.
Kamerat, onko kaikki valmista?
Siitä alkoi suuri seikkailu.
Kuvauspaikka tyhjäksi. Vain näyttelijät jäävät.
Oikein hienoa. Upea muoto. Onhan se tehty halvasta kankaasta?
Käsikirjoitin, suunnittelin ja ohjasin satoja elokuvia -
ja näyttelin niissä kaikissa.
Olen valmis.
Se meni hyvin.
Se tuntui oikein hyvältä. Nostolava? Savu?
Seis. Näin tuon.
Odota hetki. Se oli hyvä tuohon asti.
Benny, minulla on asiaa.
Aloitetaan alusta. Lohikäärme alkuun.
Benny, anna tulla.
Jos vedät hiukan kovempaa vasemman käden köyttä, pää nousee ylemmäs.
Mahan alle! -Ymmärrän.
Erinomaista.
Koreografia oli hyvä tuohon asti. Kiitos, herrat.
Alkuasemiin! -Takaisin alkuasemiin!
Olkaa hyvät.
Erinomaista. Palataan alkuun.
Hyökkäykseen, ritarit.
Hyökätkää!
Pisto, pisto ja syöksy.
Hyvä.
Oikein hyvä. Valmiina hyökkäykseen.
Ritarit!
Kolme, kaksi, yksi, seis.
Luurangot, hienoa. Voitte mennä.
Pyrotekniikan vuoro. Ritarit, liikkumatta.
Kaikki seis. Odottakaa käskyäni.
Kolme, kaksi, yksi, olkaa hyvät.
Erikoistuin taikatemppuihin ja illuusioihin.
Mielikuvituksen maailmaan.
Rakas vaimoni oli muusani ja tähteni.
Emme olisi voineet olla onnellisempia.
Olkaa hyvät!
Luulimme onnen jatkuvan ikuisesti.
Miksei se jatkuisi?
Sitten syttyi sota.
Nuoruus ja toivo tulivat tiensä päähän.
Maailmalla ei ollut aikaa taikatempuille tai elokuvanäytännöille.
Sodasta palanneet sotilaat olivat nähneet niin paljon todellisuutta -
että elokuvani kyllästyttivät heitä.
Maku oli muuttunut, enkä minä pysynyt muutoksessa mukana.
Kukaan ei halunnut nähdä elokuviani.
Lopulta en voinut enää maksaa näyttelijöille.
Yritys ei pysynyt jaloillaan.
Lumottu linnani sortui.
Kaikki oli menetetty.
Yhtenä yönä epätoivo valtasi minut -
ja poltin kaikki vanhat lavasteet ja asut.
Jouduin myymään elokuvani yritykselle -
joka sulatti ne kemikaaleiksi.
Kemikaaleista tehtiin korkoja kenkiin.
Sillä vähällä rahalla, jonka sain elokuvien myymisestä, ostin lelukojun -
jossa olen ollut siitä asti.
Ainoa, mitä en pystynyt tuhoamaan, oli itseliikkuja.
Annoin sen museolle ja toivoin, että se löytäisi kodin.
Sitä ei koskaan pantu näytteille, ja sitten museo paloi.
Kaikki kätteni jäljet on tuhottu.
Jäljellä on vain tuhkaa ja haalistuvia selluloidipätkiä.
Elämä on opettanut minulle yhden tärkeän asian.
Asian, jota en olettanut oppivani.
Onnellisia loppuja on vain elokuvissa.
Palaan pian.
Lopeta. Ei. Älä pelottele Monsieur Frickiä.
Schatzi, mitä hänellä on siinä?
Hyvä tavaton.
Näetkö?
Voi urheaa soturiani.
Monsieur Frick, olen mennyttä!
lltaa. -Hei.
Jotakin huolestuttavaa on tapahtunut.
Mitä niin? -Tiedättekö Monsieur Clauden?
Hänet on löydetty kuolleena.
Ei kai. -Monsieur Claude!
Hän ei siis työskentele enää täällä vetämässä kelloja.
Sait pienen ystävän.
Terve. -Terve.
Monsieur Claude on kuollut.
Mitä? Miksi?
Mitä hänelle tapahtui?
Ruumis löydettiin Seinestä.
Se on ollut joessa ilmeisesti kuukausia.
En ole kyllä yhtään yllättynyt.
Hän oli aikamoinen viinamäen mies.
Juoppolalli, aivan.
En minä nyt noin sanoisi. -Juoppolalli hän oli.
Häipykää!
Hän olisi voinut juoda Seinen kuiviin.
Olkaa kilttejä ja menkää pois.
Seis!
Päästä minut irti! -Luulitko pääseväsi pakoon?
Gustave, ole hellämielinen. -Auttakaa!
Ole kiltti. -Ei.
Hän on horjuttanut aseman mainetta aivan liian kauan.
Mennään.
Mitä poika on tehnyt? -Päästä minut!
Oletko nyt tyytyväinen? -Älä!
Pysy toimistossani.
Minun täytyy päästä pois.
Odotat täällä, että vanhempasi löytyvät.
Ei minulla ole vanhempia!
Sitten pääset suoraan orpokotiin.
Opit siellä yhtä sun toista, kuten minäkin.
Opit noudattamaan ohjeita, pysyttelemään omissa oloissasi -
ja selviämään ilman perhettä.
Eihän sellaista tarvita. Perhe on tarpeeton.
Poliisiasema, 7. arrondissement.
Minä täällä taas. Taas uusi orpo.
Aivan. Kiireinen viikko.
Luvaton oleskelu, varkaus, näpistys, roskaus, häpäisy -
kävely, leikkiminen. Ei se ole oleellista.
Tulkaa hakemaan hänet.
Mitä muuten kuuluu?
Hänkö palasi takaisin?
Ja luulette sen olevan teidän? Erinomaista.
Se varmasti selviää seitsemän kuukauden päästä.
Suokaa anteeksi. Maaliskuussako? Yritän päästä paikalle.
En yleensä suunnittele niin pitkälle.
Oletteko varma?
Hyvin imartelevaa.
En oikein tiedä, onko minun soveliasta ryhtyä kummi...
Odottakaa hetki.
Maximilian!
Väistykää!
Siirtykää syrjään!
Maximilian, etsi poika.
Et pääse pakoon!
Ylhäällä ei ole piilopaikkoja.
307, 308, 309...
Hän meni toiseen suuntaan. Mennään.
Sinä!
Pois tieltä.
Sainpas.
Ei!
Tuolla on poika. Pysäytä juna! Raiteilla on poika!
Pois tieltä!
Pois raiteilta! Väisty!
Mitä ajattelit? Loukkasitko itsesi?
Ala tulla.
Siirtykää sivuun. Varovasti.
Orpokoti pitää sinusta huolen.
En kuulu sinne! -Minne sitten?
Lapsella täytyy olla jokin paikka.
Teidän täytyy kuunnella!
Ette ymmärrä. Antakaa minun mennä.
En minäkään ymmärrä, miksi isäni kuoli -
ja jäin yksin.
Tämä on ainoa tilaisuuteni -
olla tarpeen.
Teidän pitäisi ymmärtää!
Minä ymmärrän.
Monsieur.
Lapsi kuuluu minulle.
Olen pahoillani. Se on rikki.
Ei ole.
Se toimi täydellisesti.
Kunnianarvoisat vieraat. Toivotan teidät
ylpeänä tervetulleiksi tähän gaalaan -
joka juhlistaa Georges Mélièsin elämää ja työtä.
Vuosien ajan hänen elokuviensa luultiin kadonneen.
Monsieur Méliès uskoi niin itsekin.
Sitten aloimme etsiä niitä.
Tutkimme holveja, yksityiskokoelmia -
latoja ja katakombeja.
Työmme palkittiin vanhoilla negatiiveilla -
vedoslaatikoilla ja lahoavilla filmeillä täytetyillä arkuilla.
Pystyimme pelastamaan -
yli 80 Georges Mélièsin elokuvaa.
Tänä iltana niiden luoja -
ja Elokuva-akatemian uusin jäsen -
jakaa ne kanssanne.
Bravo!
Hyvät naiset ja herrat.
Minä...
Seison tänään edessänne -
yhden erittäin urhean nuorenmiehen ansiosta.
Hän näki rikki menneen koneen -
ja korjasi sen vastoin kaikkia odotuksia.
Se oli kiltein taikatemppu -
minkä olen koskaan nähnyt.
Nyt, ystäväni -
puhuttelen teitä sellaisina kuin todellisuudessa olette.
Velhoina, merenneitoina -
matkalaisina, seikkailijoina, taikureina.
Haaveilkaa kanssani.
Toki thaumatroopilla, zoetroopilla tai praxinoskoopilla voi aloittaa.
Jokainen elokuvahistorian tutkimus tulee aloittaa...
Luolamaalaukset...
Niaux'ssa.
...koirien sosialisaatiosta.
Ettei koirien romansseista?
Havaitsenko helmen simpukassanne, Monsieur Frick?
Poika suunnitteli sen. Se ei nitise yhtään.
Älä unohda hymyä, kulta.
Mitä hymyä? Osaan jo kolme.
Ei hätää. Olen nyt täysin toimiva mies. Enkö olekin, rakas?
Napauttakaa pakkaa. Nyt se lentää, lentää, lentää... Ja tässä se on.
Oliko tämä korttinne? -Oli se.
Tapasin kerran pojan nimeltä Hugo Cabret.
Hän asui rautatieasemalla.
"Miksi hän siellä asui?" saatatte kysyä.
Tämä tarina kertoo juuri siitä.
Tarina kertoo, miten tämä nuorimies -
etsi uupumatta isänsä jättämää salaista viestiä -
ja miten se viesti johdatti hänet -
kotiin asti.